Кученца...
Сънувах, че съм пристигнал в Рая...
Беше удивително.
Имаше червени, сини цветя и други цветя, и всички бяха разцъфтели.
Имаше и Лунни цветя!
Някога виждал си такова?
Не съм...
И Баба също беше там и ни даваше много и вкусна храна.
Какво беше това?
Значи мислиш да си домашен любимец дори и в Рая?
Не исках да кажа това.
Тя се отнасяше с нас като с гости и свиреше много хубава музика.
Това не е ли просто като всеки ресторант в града?
Но е вярно! Беше наистина удивително!
Помислих си, че наистина е Рая...
Трудно ми е да го опиша...
Е, трябваше да се очаква... след идва от теб.
Но и Киба никога не ни е обяснявал какво място е Рая!
Чудя се какъв цвят има Лунното цвете?
Какво има?
Това е морето.
Едва го подушвам... мириса на Лунното цвете.
Наистина...
Раят трябва да право напред!
Stray!
In the cold breeze, that I walk along...
The memories of generations burn within me.
Been forever, since I cried the pain and sorrow...
I'll live and die, proud of my people gaining.
I'm here standing at the edge...
And staring up at where the moon should be.
Stray!
No regrets 'cause I got nothin to lose.
Ever...
Ever... stray!
So I'm gonna live my life as I choose.
Until I fall, stray!
Stray!
Подушил си цвете, а?
На мен ми мирише само на стар бензин.
В този град не е останало нищо.
Може би се страхуват от нас.
Странниците сигурно са рядкост наоколо.
Какво се предполага да намерим на такова място?
Що за Рай е това?
Това е жена.
Откъде идвате?
От града на север.
Каква работа имате тук?
Само преминаваме.
Каква работа бихме имали в изоставено място като това?
Накъде сте тръгнали?
Накъде ли?
Към Рая!
Защо се смеят?
Защото не знаят за Рая.
Ние знаем всичко за него.
Това е просто легенда.
Легенда?
Място като Рая не съществува.
И какво те кара да мислиш така?
Вече бяхме там и го видяхме.
Това не беше Рая. Това място беше Ада.
Както си и мислех.
И вие, момчета, съвсем скоро ще го разберете.
Ще видите, че е по-добре да не търсите Рая.
А сега се махайте.
Сигурно ще намерите някое подходящо място и за себе си.
Да си ходим, Киба.
Този град не ми харесва.
Това шега ли е?
Като си помисля, че ми се подиграваха група старчоци.
Не си ли приличате, в известен смисъл?
Какво каза?
О, не... Просто казвам, че не трябва да свършим като тях.
Този град ме плаши.
Въпреки че тук има много вълци, защо изглежда толкова студено?
Няма да е зле "да се махаме", както каза онзи.
И къде ще отидем след това?
Тук определено има нещо.
Все пак е пълно с вълци.
Трябва да има някаква следа наоколо.
Разбира се, че ни трябват работници, но винаги водиш само възрастни.
Те все още могат да работят.
Колко още ще могат да издържат?
Трябва ли ви помощ или не?
Нямам избор.
Погрижи се за пратката утре сутрин.
Тези младежи... напомнят ми за теб в старите времена.
Очите горят... не се страхуват от нищо.
Зари, доволен ли си от сегашното ни положение?
Да, доволен съм.
Подхожда на начина ни на живот.
Можеш ли да го повториш с гордост пред онези деца?
Младежите се отправиха към гробището.
Най-вероятно никой няма да ги забележи.
Наблюдавай ги докато не си тръгнат от града.
Не се притеснявай, скоро ще си тръгнат.
Тук няма никаква храна.
Какво ще кажеш да ги накараме да работят?
Не мисли подобни глупости.
Глутницата ни се грижи за себе си. От там идва силата ни.
Кой беше?
Може би бях аз.
А това беше Цуме.
Как онези могат да оцеляват на такова изолирано място?
Не мога да вървя повече...
Май ще трябва да си намерим местенце за спане.
Къде отиваш?
Хей, чакайте!
Това място изглежда подходящо за нощувка.
Май няма да има храна тук...
Това място е някак зловещо...
Хей, не чувате ли нещо странно?
Спри да се плашиш толкова лесно!
Не ме плаши така!
Какво правиш, дядо?
Просто копаех дупка за себе си.
Дупка за теб?
Гроб ли копаеш?
Когато станеш на моите години, може да предвидиш кога ще умреш.
Тогава защо не побързаш?
Помислих си, че ще умра...
Дядо, в този град има ли Лунни цветя?
Това място беше цветна поляна!
Преди много време... цъфтяха навсякъде по острова.
Въпреки че сега не е останало нито едно... след като разкопаха мястото.
История от миналото, а?
Кажи ни, какъв цвят имат?
Цвят... Ами...
Имаха цвета на луната.
Бил ли си в Рая, дядо?
Това е място, което всеки вълк тръгва да търси.
Аз също съм се опитвал.
Как?
Погледнете, това е входът.
Вони.
Вони на смърт.
Мислех си, че е някое по-хубаво място.
Откажи се.
Много млади вълци се опитаха да преминат.
Но нито един не стигна до Рая.
А тези, които се завърнаха, нямаха избор и останаха да живеят тук...
Точно като нас.
Дайшо, достатъчно за днес.
Утре ще имаме работа.
Ясно... Е, изкопах я достатъчно дълбока.
Това ли е пътят към Рая, за който говорехте?
Казах ти, такова място не съществува...
Зари.
Ако направите нещо, като да крадете храна, няма да ви щадим.
Побързайте и си тръгнете преди изгрев слънце!
Още ли вярваш в него?
В кое?
Раят не съществува.
Казаха, че са били там и нямало никакъв рай.
Това може да не е бил истинският Рай.
И от къде се взема тая твоя увереност?
Всичко това е безсмислие.
Също така няма и гаранции ще го достигнем.
Цялото това пътува е глупаво!
Престанете. Ако се ядосвате, само ще изгладнеете повече.
Нямам против да остарея и умра тук.
Може би ще ида да изкопая дупка като онзи дядо...
Не е увереност.
И аз не го разбирам напълно...
Но нещо отвътре не ми дава покой.
Просто искам да разбера... Просто искам да отида там.
И затова продължавах да тичам.
Не мога да живея без да вярвам в него.
Момчета, сигурно сте гладни?
Със сигурност сме!
Колко мило, че си забелязала!
Чакай, Киба!
Остави го да върви.
Благодаря за храната!
И ти трябва да хапнеш.
Просто яж... не бъди толкова сериозен.
Не се знае кога ще ядем пак.
Не ме ли чу?
Пътуването ни приключи.
Няма за къде да пътуваме. Всичко свърши.
Вие какво мислите, г-жо?
Аз съм Кор.
Кор-сан.
Няма да е лошо, ако останете завинаги.
Това не звучи толкова лошо.
Хей, Киба тръгна съвсем сам!
Цуме, къде отиваш?
Вие изобщо не чувате какво ви говоря...
И Цуме си тръгна!
Остави го да върви...
Тук има повече, отколкото предполагах.
Къде отиваш?
Ако продължава така, ще се разделим и никога повече няма да се срещнем.
Не ми пука.
Това не ми харесва.
Човече, натъпках се.
Мислех, че този град е изоставен. Откъде вземате всичката тази храна?
Ако искаш да разбереш, ела на гарата утре сутрин.
На гарата? Там ще получа ли нещо?
Да... Ще видиш нещо доста интересно.
Човече... Къде избягаха онези?
Уморих се. Искаш ли да си починем тук?
Добре.
Хей, какво става?
Отказа ли се да ходиш до Рая?
Опасно е само дете да се скита наоколо.
Трябва да се движиш с глутницата.
За бога, какво правите на това място?
Какво?
Сега разбирам защо не сте стигнали до Рая.
Вие сте кучета.
Копеленце малко!
Хиге...
Тя каза, че там ще получим храна.
Какво стана с онзи?
Киба?
Ами, изчезна и не се е връщал...
Тези хора...
Какво става тук, по дяволите?
Добре, оставете кучетата да си починат.
Кажи нещо!
Влакът спира за кратко на тази гара.
Хората и вълците си изкарват прехраната от това.
Така преживяваме.
Дай, за да ти дам, а...
Ако погледнеш от тази гледна точка, Цуме не е по-различен.
Аз съм ги използвал, но те мен не само мен никога!
Може да мислите каквото си искате.
Старецът ще припадне!
Диво куче на свобода!
Мисля, че ви казах да не се бъркате.
Ние си имаме начин на живот.
Живот по скапан от този на кучета?
Стоенето тук и газенето в нищета, наричате "живот"?
Ти пък какво знаеш?!
Ти си жалък...
Вие сте още млади.
Fallen Wolves
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Какво става в този град?
Те, до последния, ме вбесяват...
Да знаеш, как огладнявам като се ядосам...
Хей, следващия път ще имаме нещо за ядене, нали?
The Successors